Música
Intel·ligència artificial té relació amb els pèls. La intel·ligència
artificial funciona amb un sistema d 'aprenentatge. Jo no ho sabia, però
va amb GPUs. Tots aquests sistemes del xat li passen un munt de dades, d
'informacions... i fan un munt de càlculs i generen tot el necessari
per poder-li fer les preguntes o totes les altres coses. A la UPC ja n
'hi ha un grau d'intel·ligència artificial.
Per què expliquem això? Perquè tenim un sistema per facilitar que els
estudiants des de casa seva puguin fer coses amb GPUs remotes, que és el
que anem a explicar. Molt ràpidament, però si no coneixeu, tenim el
producte aquest que hem desenvolupat del codi obert de la UPC, que es diu
Navada, que el que permet és que l 'estudiant arriba veu una sèrie de
màquines disponibles que pot posar en marxa, es collonant per posar en
marxa. Això és una real de Telebus que tenen allà diferents coses
instal·lades.
Internament, quan un alumne entra per primera vegada i clica en una
màquina, se li fa un clon per ell mateix privat on pot estudiar les
dades que vulgui i apaga la màquina i després quan torna la pot tornar a
veure amb tot el que tenia allà que havia estat treballant. Aquí veieu,
de la màquina base, de PBE Telem, diferents persones han fet clons. Ja
que veieu una màquina, tenim una marxa, una castaturada i tal. Això
funciona amb un visor que l'usuari s 'ha d'instal·lar al seu ordinador de
casa, al portàtil o en una tablet, inclús on sigui. Amb aquest visor veu
el que s'està executant remotament.
L'avantatge és que jo molt fàcilment puc crear una màquina base per una
signatura o per projectes, coses així, amb software instal·lat, amb
licències que hi ha aquí, llibreries, drivers, supercomplicat d'instal·lar,
ho faig una vegada, com l'alumne entra i es clona aquesta màquina per
ell, instantàniament ja ho té. Que hi ha un canvi i he d'instal·lar un
altre software, faig un altre amb un altre software i pot entrar l'alumne
i fer servir l'altre nova que he d 'instal·lar. Molt fàcilment, molt
ràpidament, sense haver de desplegar només amb el visor. Què passa quan no
és només software? Tenim el tema de les GPUs. Aquí he ficat una NVIDIA,
en realitat això és qualsevol GPU de qualsevol sistema. Passa que NVIDIA
té CUDA, té moltes llibreries i coses que el professor se'n diu, és que
vull que tingui una NVIDIA. Llavors, aquí tenim màquines virtuals. Com una
màquina virtual tens la CPU, la CPU es divideix i cada un veu com una
petita CPU i la fan servir. Què passa? Que això és un hardware, és
concretament una GPU que això no es pot virtualitzar. O la tens o no la
tens i tampoc es pot simular. Perquè si tu simules una GPU no tens tota la
potència de càlcul que et dona aquest catxarro. Llavors, què fem?
Tenim un servidor amb moltes GPUs. Aquí en tenim vuit. Què passa? Quan
entra una alumna i diu, vull posar en marxa la màquina meva, se li posa en
marxa. El que hem fet nosaltres, el sistema aquest del Ravada, el que fa
és mirar si no una GPU lliure i se li assigna en aquesta màquina virtual.
Què passa aquí? Que n'hi ha vuit. Si hi entra en vuit, l'anomen li diu, no
queden GPUs. Pots arrencar la teva màquina sense la GPU. I ho pot fer
per instal·lar, per agafar el que ve a calcular o per allò que sigui. Però
és com funciona. I això és un sistema que se li diu pastru. O sigui, jo
passo un hardware a una màquina virtual. I des de casa meva puc
calcular, puc inclús visualitzar. O sigui, jo puc instal·lar un software,
un 3D Studio que necessita GPU per visualitzar. I tot s'està executant
en el servidor. Què passa? Quina limitació? Per mi és refidament. Vuit
estudiants. Ara mateix tenim servidors així. Per exemple, fem una
assignatura que es diu PAE, projectes avançats d'enginyeria. Llavors entren
i fan càlculs, entren els estudiants i generen... Una cosa en la 3Mèdia
que ens va passar un munt de vídeos. I no sé exactament què feien. Sé que
volien la màquina amb les GPUs amb un software. I tenien un terabyte de
vídeos. I amb les GPUs calculaven. Això ho pots fer perquè tens poca
gent que t'està fent PAE. Però bueno, si volguéssim nou, ja no podríem.
Veieu? Això és el pastru. Jo tinc diverses GPUs, inclús podria tenir-ne
diferents, que és com ho tenim ara nosaltres. Tenim unes més bones, les
vam comprar una altra. Després les vam agafar de l'aula i les vam punxar
al servidor. Però bueno, et funciona. Perquè el software, al final, el que
necessita és que hi hagi la GPU. Depèn del que tu vulguis. Si vull fer
recerca, sí que necessitaré una GPU més grossa. Però bueno, per al que
fem ja anava bastant bé. I fem això, no? Tu poses en marxa la teva virtual
machine i per pastru et donem una GPU. Però n'hi ha una altra manera.
Veus? Aquí, això és un exemple de com es veu. Perquè us feu una idea. Veieu
que hi ha un munt d'envies? Cada línia és una PCI de veritat. I com ho
detecta el nostre sistema. Llavors, jo li assigno, li dic, per a aquesta
màquina agafem d'aquí. Pla. I quan es posin en marxa, t'agafarà una d
'aquestes quatre. Són diferents que en tenim. O jo podria configurar el
meu pool de GPUs i dir, busquem només els que siguin envidia. I llavors
sortirien totes. Aquí ho tenim una mica més dividit.
Vale. Això és un altre hardware diferent. És també una envidia, però
que té una cosa que es permet dividir -la. És una cosa que se li diu grid.
I el que fem és que aquest model, jo puc configurar-lo i agafar i dir que
tinc 48GB de RAM, per exemple, i la puc dividir en parts iguals. Per
exemple, podria fer-ne 48GB d'un giga. Vale. I tenir 48 estudiants al
mateix temps treballant amb una GPU petita, que depèn de per què, potser
ja em serviria. Ja ens han dit, no sé quina assignatura, que no calgui tant
de 8GB per allò que estan fent. Però bueno, si tinc 48GB de memòria, 6x8,
48, podria tenir-ne 6, si la dividís entre 6. I sempre han de ser, això
sí, particions equitatives i iguals. La partició aquesta, jo he d'aturar
bastants processos, he d'aturar totes les màquines virtuals, tornar a
reparticionar i tornar-lo a posar en marxa. Si és una cosa que jo no puc
fer d'avui pel demà, sí, podria fer -ho, però calcular-ho molt bé. Això
ho hem de pensar molt bé. Però bueno, és una facilitat que ens dona molt
potent. I llavors es diu mediatip devices. I el que fem al final és
igual, tu la divideixes, que ets l 'operador del hardware, la dividim en
les que sigui, i llavors el posar en marxa, la meva màquina virtual, els
estudiants, veuran les que hi han disponibles, però el sistema l'hi
designarà a donar. Llavors, després què hem fet? Doncs proves. Llavors
diferents entitats de l'UPC que han col·laborat amb un servidor que ens
van deixar, els de TSC, vam instal·lar diferents aplicacions. No
sé quines són, la veritat. Van provar una aplicació de mineria, que no és
mineria de bitcoins, és mineria de veritat. No sé quina aplicació feien
servir-nos. Els de camins van provar una altra, amb els d'Enter vam fer
servir al PyTorch. Bé, són diferents aplicacions, tot això és real. En
matines virtuals i des de casa, jo la faig servir, per executar. Per
exemple, van dir que necessito les GPUs amb tanta memòria per executar
el programa, però també vull la CPU. Necessito també que hi hagi no sé
quanta CPU i també RAM. Necessito també que hi hagi 12 GB de RAM. L
'avantatge de les màquines virtuals és que necessito 13. Polífiques 13.
La podem dividir més. Les proves que hem fet. Veus, això és l'autocat. El
PyTorch, aquí també. Aquest, per exemple, no cal tant bisó. Jo entro i
em diu, entra per això i pot entrar molts estudiants i connectar-se i fer
càlculs.
Després tenim una altra cosa que hem provat, que són plataformes de
programació col·laborativa. Una cosa de Google que es diu Colab. Va dir
que amb això ja estaven fent coses. Sembla que era del grau de dades. I
ara mateix ho fan servir amb el de Google. Estàs en el cloud, però pots
anar fent el mal de Google i en un moment que li dius, ara vull executar
això a la meva GPU local. Què passa? Que com que és una màquina virtual,
la meva GPU local, en realitat està en un servidor. Però jo li dic,
connecta amb la meva GPU. Tot això que han estat estudiant en grup,
col·laborant i tal, ho passa a la GPU local, que en realitat està en un
servidor, i s'executeix.
Això també amb el Jupyter. És el mateix. Són sistemes de programació
col·laboratiu en què creen... Incluso aquí els estudiants poden estar
separats i anar treballant amb el mateix projecte i al final executar
-lo. Vale. Però ara vull fer servir. Opció A. Escolta, jo m'ho vull
instal·lar. Molta gent s'hi instal·la. És més, això ho pensus
totalment. En fet, aquí a l'UPC, el Ravada és un frontet que hi ha per
sobre del KVM i hi ha unes instruccions superclares, no, per mi,
superclares, instal·lats a Jupyter, poc més. I ja pots fer-lo servir en
un servidor teu. Si vols tenir GPUs, n'has de posar els GPUs al teu
servidor. Però l'UPC, hem licitat i hem comprat un servidor ara mateix,
que té dues GPUs d'aquelles que hem vist amb els que es poden dividir,
amb 48GB de memòria cada una. Aquest servidor ha d'arribar. Ha d'arribar
quan arribi, l'instal·larem i l 'oferirem per qui vulgui fer servir.
Hi ha gent que m'han dit, jo vull instal·lar-li tal software, jo
necessito tanta memòria... Es pot fer servir. I, el que sí, hem de pensar
un nom. De moment n'hem posat vgpu .upc.edu, però, si algú se li
ocorreix un altre nom, estem oberts a suggeriments. És el nom del servidor
aquest que instal·larem. I que, això sí, clar, m'ho comentaven abans, jo
tinc una classe amb 20 estudiants. Com ho faig perquè aquests 20
estudiants entri i tinc la seva GPU. Hi ha un sistema de reserves també.
Podeu reservar, hi ha una... donem d 'alt als grups, llavors, servem un
horari, tal dia, l'assignatura tal, per a aquest grup. Només aquest grup
podrà entrar al servidor i ho tenim exclusiva. Això ens ho haurem de
posar d'acord, però hi ha la possibilitat per fer-lo. Aquest és el
servidor que ens ha d'arribar. Té dues GPUs, 90GB de RAM, 96 cores,
llavors, no us ho he dit, però això va amb llicències, a més. O sigui, tu
no només compres el hardware, tu has de comprar a Nvidia llicències i has
vist alguna màquina virtual amb un servidor de llicències. Que ho pagues
a part. Tenim comprades 25. Tenim comprades 25 llicències. Sí. Però
això vol dir que 25, 25 execucions en paral·lel, són dues llicències
flotants, no? Sí. O sigui, quan un estudiant apaga la seva i un altre la
posa en marxa, ja està. Llavors, si són dos GPUs de 48 i tens 25
llicències, que has de particionar aquestes dues GPUs en grups de
quadra, per exemple? Algo així. Depèn. Per exemple, si volem fer
classe, unes classes i dividir, podem dividir una amb no sé quantes 8 GB de
RAM i l'altra amb una altra. Es podria fer. Això hem d'acabar de
quadrar. Però si... Tu necessites 8 GB.
Si som deu estudiants, clar, sí, sí, ja necessiten les dues GPUs. Sí, sí.
El de PyTorch ja ha dit que potser no necessita 8 GB. Però bueno, provarem.
A veure què tal. Sí.
Això és una cosa que molts m'han dit. Ostres, i això? I si necessiten? Si
morim d'èxit, ja comprem una altra servidor. De moment, anem fent amb el
que tenim. Que ja és molt. Un estudiant des de casa, des d'on
sigui, amb un PC cutre, tens una envidia allà que te cagues i hem
instal·lat un software supercomplicat i fas clic i ja el tens allà.
Necessito més estudiant-lo. Necessiten, ja veurem què fer. Això
és el que hi ha ara. Sí. Com ho ha trobat? Puc tenir 3 servidors i un
manegolí més amb tu? No. Però ho estem mirant. Per fer-ho. Per què no
té? Perquè fins ara no teníem nodes amb tantes GPUs. I ho estem començant
a mirar. Com no tenim les GPUs, què hem fet? El pastru, per també passar
USBs. Que ho estem fent provats amb les USBs. No sé si justament era per
això, perquè amb el PC de aula, fiques les parts a cadascú, que no
tenim grills, a la manera fàcil és fer-ho al revés. Podries fer-ho
també. Fes todos los GPUs a cadascú, i després faig un nodal novada. Sí,
sí, sí. Amb una aula, sí, sí.
Però si ho fas així, l'aula la pots posar en un rack. Tinc l'aula
flotant, virtual, com vulguis, no? Sí, sí. Això encara no tenim. Això no
funciona bé encara. Parles de GPUs. Però bueno, ja ho farem. Vaig molt
ràpid, perquè el francès també ha de fer la seva. Després em podeu
preguntar coses. No sé com vaig a temps. La veritat. Com anem?
Ja estic. Us voldria ensenyar això que és. Upcnet. Upcnet. Tenim el
servidor aquest. És un servidor upc. Aquí hi ha problemes que a mi se m
'escaven, perquè jo soc tècnic. Tenim el servidor apagat d'upc. Upcnet el
té al seu CPD. Ells l'instal·len. I fan el suport bàsic. Suport què vol
dir? Que si un estudiant té un problema, el primer que contesta serà
l'àtic. Serà l'àtic. I l'estudiant dirà, és que no em va, no sé què, que
m'he instal·lat un visor. L'àtic li dirà, ves aquí i t'instal·les el
visor. Poca cosa més, dirà l'àtic. O potser, jo què sé, la màquina s'ha d
'anar penjant. Te la pago i te l 'engeve. Ves a saber. L'avantatge de
les màquines virtuals és que una màquina d'un estudiant que té un
problema, se l'agafa, li diu, hòstia, nenes, quedes un plet del disc, m
'escriu, i no sé què, o jo què sé, o se t'ha penjat, te la pago i te la
engego. Què pot passar?
Llavors, nosaltres, jo i els meus companys aquí de l'UTG, què fem?
Aquest servidor l'administrem, instal·larem els paquetgers, la
dividirem, la GPU, parlarem amb els nostres necessitats,
parlarem amb el sistema. Llavors, esteu vosaltres, que sou cada centre,
he posat quatre o cinc, que jo, la meva unitat, vull fer la classe de no
sé què. Amb el programa tal, el programa tal saps tu com va. Te n
'instal·les tu. Si un estudiant té un dubte d'aquest programa, l'àtic et
redirigirà. Per aquesta màquina, aquests d'aquí de TSC, parla amb tal
persona, perquè és el que et porta a aquest tema. Com veieu, he intentat
escriure així, graficament, totes les entitats que col·laboren o que han de
col·laborar amb aquest projecte, a la part que potser ja no estan
tècniques. O un profe que necessita alguna cosa, doncs soc jo, igual que
la meva aula, el meu aulari, jo atenc els profes per allò que volen, doncs
per l'aula virtual, el mateix.
Mira, l'afip també.
L'àtic dona suport, després li passa a l'escola. Què pot passar? Hòstia,
és que hi ha un buc, ja m'ho dius a mi i arreglem el buc aquest, el que
sigui,
les tasques que farà l'àtic, hem parlat amb ells i hem acordat una
sèrie de tasques que faran i que s 'han compromès. Per això ens han dit
que necessiten saber quanta gent entrarà, per això vam preguntar, si
vosaltres penseu que tindré 20 estudiants, 40, tants, digueu-nos-ho
ja, perquè els de l'àtic m'ho han preguntat. Ja sé que si tinc 100
estudiants, els 100 no preguntaran coses, però algun n'hi haurà que
tindran algun dubte, o que no podran entrar, o jo què sé. Llavors, si
sabeu ja que hi ha la possibilitat d 'això, digueu-m'ho ja, perquè ho
necessito dir pels de l'àtic.
I les vostres tasques,
aquí necessitem crear grups perquè per fer la reserva del servidor cal
reservar-la a un grup. Llavors, aquí podreu pujar una llista de grups en
la part d'administració i reservar aquest servidor per a aquest grup.
Això ho podreu fer vosaltres. El tema de grups, ho treurem de l'àtic? Això
ho has de treure tu, sí. Sí, sí, sí. Tu, sí, perquè nosaltres el que us
donarem és un lloc on podeu pujar un arxiu de text grups tals. En un futur
podem mirar i automatitzar d'alguna manera, llegint de Prisma, fent algun
escrip intermitge o algo. I això veurem a veure com ho fem, però de
moment el que hi ha és això, tu puxes el llistat i... No, però la vegada
funciona. Pot funcionar amb l'LADUP. Amb l'LADUP sí, però el singer sign
-on no permet grups.
I ara l'LADUP s'acaba. L'LADUP sí. Per això hem de veure que jo crec que
sí, que en un futur podem automatitzar o fer càrregues de
Prisma d'alguna manera, una cosa podem fer.
I doncs, aquest som nosaltres. Com he dit abans, el projecte aquest és
totalment open, que l'hem desenvolupat aquí, però tenim
col·laboracions puntuals de tot el món, ens han traduït a 17 idiomes, de
tant en tant algú envia coses, l 'altre dia algú em va dir que ha fet
-lo al Kerberos. I em va dir què et sembla? Dic, hòstia, estupendo, envia
-lo al Kerberos, hòstia. Aquí el tenim. Preguntes. La màquina d
'aquesta que teniu, és un supermicro, però és un supermicro, no? És un
supermicro, no és el de la foto. És el de la foto. És un supermicro, molt
semblant al de la foto, però té tres GPUs RTX 3090, una A6000 i tres de l
'Aula. I aquest supermicro està certificat, està certificat per tot
això? No. Sí, això és l'àmbit supermicro amb els GPUs. Amb
barrejades. Amb barrejades. Sí, sí. Les quatre que té, oficials, sí. Les
que hem ficat a l'Aula, no. Home, les traiem si hi ha algun problema. El
problema que costa és que es creguin. En realitat, hem comprat una altra
ja, traiem una mica de diners al final d'any i ficarem una altra en
aquest servidor que tenim, que és el que fan servir per PAE, i li ficarem
una altra GPU, una A5000, em sembla que ha d'arribar. S'ha de posar molt
dura, amb aquest invent que ha quedat. I després les màquines
cremen, el supermicro dona
mala imatge, i ells viuen, i has fet coses que nosaltres no es poden fer.
Compras una màquina de supermicro, ara la màquina té un certificat fiel,
i llavors la tècnica de supermicro va fer una reunió amb FACOP, i es va dir
que aquest certificat és molt, molt important. Llavors, quan tu compres
una màquina, que no pot fer GPUs i tal, a supermicro, ells diuen quina
és la certificació. La certificació és amb això. Si tu agafes la màquina
i poses coses, clar que es diuen, això s'asult, sobretot pel tema de la
dinersió. Que dimensionen la màquina perquè puguin identificar la
certificació. Si tu poses més GPUs, llavors allò disipa molt més calor, i
no la pots cremar. El que ens va dir la tècnica és que després no em
truquem,
i llavors compta perquè supermicro. S 'està posant una mica d'iquismiquis
perquè la gent crema les màquines i després s'ha de desitjar. El que ens
ha passat una mica és que el tema de les GPUs a nosaltres ens ha explotat.
Vam passar d'això per un projecte i tal, i és de veure que cuida'l, que
venen els del no sé què, tenim també els del motorestiu i aquests que van
amb el cotxe i tal, doncs també volen fer coses i tal, i s'han volat espai
de discos perquè fiquin les seves dades i algun dia voldran fer
càlculs, el dia que vulguin fer càlculs, hem de mirar que no estiguin
els de PAE, explotar, aquest tema explotar. Sí, però compta perquè la
dissipació de calor és brutal, llavors s'ha de tenir molt en compte,
i quin és el consum d'aquesta màquina? Sí, té consum. Si no...
Aquesta màquina posa un 7.000 vatis, llavors aquesta passada que has de
dedicar a un RAC, tens un RAC, una màquina, perquè al final ja tota la
corrent de la RAC sense... Això sí que tenim problemes a l'Omega, perquè
aquí ja no pots punxar més coses, no perquè no t'he capagat, sinó perquè
els enxufes ja no donen per més, però sí, això també, el CPE de l'Omega s
'han de posar les piles per a l'oci. L'oci de supermicro és l'informació,
un referèndum líquid. Sí, sí. Tot està molt bé. Però es va dir que
compta, perquè si vols un d'aquests, no pots posar res més. Jo veig que...
Sí.
Però, per cert, això sembla molt interessant, perquè la recerca també
és molt important. També. Ho hem fet per l'ocència, perquè nosaltres ens
ho hem demanat per l'ocència. Però sí que és veritat que el tema PAE és una
mica de recerca, perquè em deien, sobretot, no me païs la màquina
perquè estic calculant. I quan fan recerca, són càlculs, coses així.
Però, clar, si tens un servidor que tens classes, dilluns, dimarts,
dimeques, tal, tal, això per recerca no acaba de servir. A menys que tens
molt clar que el vols aprofitar per la nit, però que pel dematita la
pagaré. Ja és més complicat. Però, bueno, res t'impedeix tenir un
servidor com aquest per recerca també. Però, clar, des de qualsevol
lloc hi pots accedir i fer càlculs i dividir-la i fer coses així.
Nosaltres vam estar mirant el tema de l'aula que ha aplicat Sobita, perquè
els peces nous que ens venen, són normales, i per això, llavors, vam
arribar a una cosa que no és fàctica. Primer, perquè l'aulari s'utilitza
molt. Llavors, tu, per fer una classe d'això, has de tancar l'aula.
Llavors, tens una aula intel·ligent, que no té a fer, i tens una aula
tancada oida amb gent que està connectant-se al remuntari. Això no
ho pots justificar. Per la nit, mantenir tot això amb l'espalda
militar és complicat. Per la nit, el sistema reservat és molt bo, perquè
si tu deixes un PCM6, perquè algun alumne es connecti remuntament, com t
'ho fas perquè doni trindosa mateixa? Això ja vam fer a l'època de la
Covid, ja vam fer sistemes per això, i no ho fàstic. Per la nit.
Bé, m'explicaré alguns noms, si em coneixeu, em dic Francesc Manxor,
treballo aquí a l'Àrea TIC, i entre altres coses soc el productòleg de la
identitat digital. Llavors, avui, bàsicament, us explicaré, farem una
introducció de què és la identitat digital, i us explicaré què és el
registre de tercers, que és una aplicació que està encara en
desenvolupament, però que intenta solucionar un problema que tenim amb
la identitat digital. Llavors, què és la identitat digital? Suposo que a la
majoria us sona, que és, bàsicament, és un sistema d'informació que està
composat per una base de dades personals que traiem del servei de
personal i de Prisma, bàsicament, que conté informació personal. Tots
nosaltres, de fet, estem a la identitat digital, com a personal de
la UPC, i té noms, cognoms, data de naixement, les fotos i dades més
específiques de la identitat, com són, per exemple, els perfils que
tenim com a membres de la comunitat, i, per exemple, el nostre codi de
signatura digital, que després veurem per què serveix. Serveix per signar,
però veurem quins són els programes que té. I, a més a més, tenim una
sèrie de serveis associats a la identitat de les persones. Per
exemple, té fotos, grups d'identitat, els grups de correu, té recursos, el
directori, el directori històric. A més a més d'això, tenim una sèrie de
serveis web contra aquestes aplicacions i contra la base de dades
que la resta d'aplicacions de la UPC poden utilitzar per gestionar el
requisit. Vam sortir el tema dels grups, que ara s'agafen des de l
'edat. Segur que l'edat està en vies d'extinció. Això segurament s'acabarà
agafant de l'aplicació de grups, que seria aquesta d'aquí. Ja veurem,
perquè també amb el single sign-on podrem incloure informació dels grups
a través del JSON Web Token. Per tant, tot això canviarà properament.
Això, com dèiem, és un sistema en evolució. Aquest any hi ha hagut 3
projectes grans de la identitat digital i per l'any que ve n'hi ha 4
més. Això està canviant constantment. Com sabeu, la identitat digital té
dos parts. Seria la part d 'autentificació, que seria la part
del single sign-on. Això ho portaria més al fons. La part que porto més jo
seria la part d'autentificació. Aquí sabeu que el que fem és assegurar-nos
que la persona que és qui diu que és, i aquí un cop hem certificat que
aquesta persona és qui diu que és, decidim quins serveis li donem.
Aquesta seria la part més de la identitat digital.
Tota aquesta organització que vèiem abans funciona més o menys bé, té els
seus problemes, però funciona més o menys bé, però tenim un greu
problema, que és com permetem que la gent de fora de l'UPC entri a l'UPC
per fer coses puntuals. El cas típic és... Estic treballant també amb la
nova aplicació de gestió del doctorat i el problema que tenim és que els
revisors externs de les tesis han d 'entrar als sistemes de l'UPC per
descarregar-se la tesi i poder-hi emetre un informe. Si ens ve un
senyor de l'UB, doncs intensivament no tenim cap problema, perquè
segurament ens podrà entrar a través d'unificat. Si l'aplicació de gestió
del doctorat emet l'autentificació a través d'unificat. Que així serà. En
aquest cas no hauríem d'entrar a l 'UPC, però si ens ve un senyor d
'Uganda, per dir-ho, un doctor d 'Uganda, que ha de fer aquesta
certificació, com el deixem entrar a l'UPC? Per tant, no tenim manera que
ens entri a l'UPC. Podria tenir un certificat, però falta que aquest
certificat, nosaltres el reconeguem com vali.
La manera que pretenem solucionar això és a través d'una aplicació que
s'està desenvolupant per encàrrec de l'UPC, si no recordo el moment, de l
'UP i de la Universitat de Lleida, que són tres universitats catalanes,
si és el mínim perquè els tessin davant un projecte d'aquest estil. I
l'aplicació que s'està desenvolupant, aquesta és el registre de tercers.
Aquest registre de tercers bàsicament és una eina que ens permetrà
autentificar persones externes a través de l'unificat. Com funciona?
Bàsicament hi ha un servei de registre que pot ser en modalitat d
'autoservei o assistit per un funcionari, o sigui, tu ho pots fer
des de casa teva, si estàs a Uganda o pots fer des d'Huganda, o pots anar a
una oficina, a una seu de qualsevol de les tres universitats i
presencialment demanar aquest registre.
Aquest registre el valida un funcionari autoritzat, si és
remotament, ara veurem com es va, i si és presencialment, diguem-ne amb
la persona que la tens davant i ho pots verificar, i podrem oferir-li
accés federat via unificat, o sigui, com si formés part d'una universitat
catalana. Sabeu que a l'unificat hi ha proveïdors d'identitat, l'UPC és
un dels proveïdors d'identitat perquè està federat dintre de l'unificat, i
hi ha ara mateix, no ho recordo quantes són, però són unes quantes
universitats catalanes. De fet, la idea és que si ja fegeixin tots. I l
'objectiu final de tot plegat és que aquesta persona ens pugui signar un
document digitalment, perquè aquesta és la clau.
Sabeu que nosaltres tenim un codi, si el demaneu, un codi d'identificació i
assignatura que està inclòs dintre de l'identitat digital que podeu
utilitzar per signar en el porta -firmes de l'UPC, per exemple. L
'objectiu seria això. Nosaltres com a dintre de l'UPC no tenim cap
problema. Qualsevol que el signi per unificat pot fer-ho sense cap
problema, al principi. I la idea seria que aquests externs que no
estan dintre de cap universitat catalana siguin capaços també d
'assignar-nos documents. D'acord?
Llavors... Us passo directament a explicar les pantalles.
Aquest seria el formulari de registre que pot ser... O sigui, això ho
podria introduir un funcionari si ve presencialment aquesta persona a
registrar-se o ho podria fer algú des de casa seva. Aquesta seria la de les
dades personals. La següent pantalla seria la del registre de
documentació. No sé si ho veieu gaire clar. Aquí hi ha un resum de les
dades i aquí el que s'ensenya... O sigui, el que se li demana és que...
No sé si ho està desenvolupant. Se li demana que ens doni algun tipus d
'identificació en un document oficial. Si té un DNI, per exemple,
doncs aquí hauria de posar l'envers i el revés del DNI i això és el que se
'n diu una prova de dita. No només n 'hi ha prou amb la còpia del DNI,
sinó que se li demana també que es faci un selfie, per exemple. Un
selfie, un vídeo o alguna cosa així. Un moment.
Aquesta pantalla seria la que té el funcionari per validar, rebutjar o
demanar més informació de les sol·licituds. Aquí veieu que hi ha
més quants exemples en diferents estats.
Aquesta seria, diguem-ne, de la pantalla que vèiem abans. Quan
cliques sobre una de les peticions, s 'accesa tota la informació detallada
i des d'aquí és on pots dir
la accepto, la rebutjo o demano esmenes. I a més a més, a part d
'esmenes, la prova de dita no me la crec. Vull fer una videoconferència
en directe, per exemple. Seria a partir d'aquí com ho faria.
Això és quan hi ha una esmena, quan se li demana que aporti més
informació o el que sigui, es marca què no és correcte i quina és la
motivació. I aquí l'usuari veuria que se li està demanant més documentació
i aquí podria introduir tota la informació. I ara la part important,
que és la d'assignatura. No està feta.
És molt trist, perquè nosaltres aquest projecte ara s'ha d'acabar
aquest any perquè es fa amb fons europeus, si no m'equivoco, i s'ha d
'acabar aquest any. Per tant, jo pensava que us podria, quan em van
demanar que us fes aquesta explicació, em pensava que us podria
ensenyar l'aplicació, però no ens han convidat a la reunió final del
projecte, per tant, no està acabat. La idea és que això al final
segurament funcioni amb un token. O sigui, aquest usuari s'ha d'acabar i
proporcionar un token d'un sol ús perquè pugui signar documents. I
aquesta assignatura ens la creiem. Igual que abans. O sigui, ens estem
creient un registre d'una persona que ens està donant una foto d'un
passaport, d'un DNI, del que sigui, i després un selfie.
Això és segur. Tant segur com ens vulguem creure que és.
El final és
un mètode que no és que no sigui recomanable, però és l'últim recurs.
És quan no puguem fer absolutament cap altra cosa. Els hi donarem això
per dir que aquest senyor ha d'entrar a signar un acte de doctor perquè ha
sigut el president d'una tesi doctoral. Si no tenim cap altra
manera de fer-ho, ens ho creurem. Fem això i ens ho creurem que així
funcioni. En un mail ja tens aquest usuari i vies a algú pel mail i ets
per la prova de vida. Sí, sí, exacte. Seria com una espècie de doble
factor. Però al final t'estàs creient un senyor que t'ha enviat una foto d
'un passaport i un selfie. Acabarà. Aquest senyor no vindrà de nada.
Vindrà un senyor com el meu aquí que podria estar d'una fe dalt. Exacte.
O sigui que un tribunal ve avalat pel director de la tesi que ha suggerit
que fos ell o el que sigui. El primer que presenti això a la pantalla que
dèiem d'aquí. O sigui, tots els noms que et surti aquí al funcionari que
li haurien de sonar a algú.
El primer que t'envia una foto no li pots dir que va, entra. Això
evidentment té una sèrie de mesures. La vigència d'aquest compte serà molt
curta i podrà entrar on pugui entrar. Que com sabeu, per mà de pressa no us
ho he explicat, però la part d 'autentificació és la més important,
però la d'autorització al final és quan dones accés als recursos. Per
tant, si aquest senyor ha d'entrar al programa de tesi doctoral i fer
alguna cosa, el programa de tesi doctoral el que controli aquest
senyor ha de poder entrar i fer aquestes coses. Aquí tenim un
programa de l'UPC que hi ha aplicacions que no controlen res.
Però a la llarga la idea és que totes ho controlin. I no hauria sigut més
fàcil el sistema d'autenticació utilitzar el sistema d'autenticació i
fer un programa. En el programa hi ha una cadena d'autenticació de seredat.
No hauria estat fàcil. I això engloba totes les universitats d'Europa. Sí,
però la idea era aconseguir un mecanisme d'últims recursos quan no
tinguem res. Amb l'unificat només amb les catalanes ja una bona part dels
potencials usuaris els cobrim. Però amb l'Euron ho complirien més, però
seguiria no sent una solució completa. El que busquem aquí és una
solució d'últims recursos però completa. Amb l'objectiu que podem
dir que no és gaire segur però necessitem fer-ho. I això és un
problema comú? Sí. Totes les universitats. De fet, aquest problema
es va posar sobre la taula fa uns cinc anys. Hi havia un projecte per
començar a treballar-hi. I llavors, s 'hi va posar el fesuc pel mig i com
que hi havia prou universitats que aquest estrès ho demanava, van dir
que ho trobem a través del fesuc. Però sí, sí, és un problema comú. De
fet, tothom té aquest problema. I això és una manera de dir que ens ho
creiem. Estem raonablement segurs que aquesta persona és qui diu que és i
després ja ens encarregarem que a través de les aplicacions només
puguem treballar-ho. Bueno, al final, faltava. Faltava que veiïn i tot
això. Sí, sí, per això aquí la gràcia és dir bueno, si no el selfie està
contra el llum i no es veu, doncs no te'n crec. Enviem un selfie o fem un
mit i llavors me'n creuré que ets qui dius que ets. Aquesta aplicació que
està fent, va més en cada. Sí, a través del fesuc. I això serà
software-free o és per aquí? A veure, els projectes del fesuc funcionen de
forma consorcial. O sigui, ara de moment hi ha tres universitats que
estan pagant, i després les que, si vulguin anar a afegir, hauran de
comprar-ho. Comprar-ho, entén, no comprar-ho. Hauran de pagar el que la
part corresponent que hagin de pagar per fer-ho servir. Però software-free
dubto molt que es digui no, el fet no és sòlid. No, no. Seria el millor que
hi ha de fer-ho sòlid a totes les universitats d'Espanya? Sí.
Però no funciona així. Sí, sí. L 'objectiu era... A veure, que ara,
justament, amb la posada en una explotació de l'última versió de
dades que ens permet tenir l'OpenID Conec... Lo de ayer. Què? Lo de ayer,
exacte. Amb això hi ha una part que ja hauríem de poder tenir. O sigui,
si ens creiem, que al final és un acte de fer, si ens creiem a les
autoritacions de Google per dir alguna cosa, doncs ja ho tens. I que
serà el que podrem fer, per exemple, amb l'OpenID Conec. És el que afegirà
cap a que pugui un certificat seure de certificat? L'usuali. Si un
certificat seure és pel seu país. Clar, però aquí el problema és que...
A mi se m'escapa una mica això, eh? Però aquí el problema és que no tots
els certificats els podem admetre com a vàlids. Jo entenc que, en principi,
qualsevol certificat de la Unió Europea no hi ha problema per
entendre'l, per acceptar-lo. Si et ve aquest senyor d'Uganda que parlava
abans i et presenta un certificat ugandès... Però és que està més per l
'entitat. No. S'explicar les idats per si mateixos no dona autenticació.
No, no. La casina que s'explicarà és l'entitat. Però si es posa a
controlar, ho pots controlar o... No l'has de trucar a dir. Tu et
demanaràs de la fàbrica nacional de Modè. Ja, però si no. De la casa de
Manoí, però del barco nacional d 'Uganda...
Aquest és el problema realitat. Ja, però en un altre país... Sí, sí, sí,
no. Si poguer-se fer, es pot fer ara. Ens aporta, en tots els casos, alguna
cosa? En tots els casos, segur.
Doncs au, som-hi. Si teniu alguna pregunta, me la feu després. Què?
No, no, no. De fet, només hi havia la última, ja. Sí.
Gràcies.